EDDERKOPPEKVINDENS KYS
Hun er...
Ja, hun er en anelse mærkelig.
Det er det første, man bemærker. Hun er ikke er som alle andre kvinder.
Hun er opslugt af sig selv.
Fortabt-
- i en verden som hun bærer dybt inde i sig selv-
- men omgivet af en verden af luksus.
Et pragtfuldt boudoir.
Et sengetæppe af silke.
Draperier i chiffon.
Fra hendes vindue ser man Eiffeltårnet.
Pludselig kommer stuepigen ind med en indpakket æske.
En gave fra en beundrer.
Hun er en meget berømt kabaretstjerne.
Hun åbner æsken.
Det er et diamantarmbånd, men hun sender det tilbage.
Mænd falder for hende. Hun har mødt en del mænd, men ikke den rette.
Hun har ventet på ham hele sit liv. En rigtig mand.
Stuepigen har gjort et skumbad parat.
Stjernen tager et håndklæde og vikler det om håret, som en turban.
Hendes negle er malet i ferskenrosa.
Hun åbner sin morgenkåbe af taft-
- og lader den forsigtigt glide langs lårene ned på klinkegulvet.
Hendes hud glinser.
Hendes nette ankler glider ned i det parfumerede vand-
- og så hendes sensuelle lår, indtil skummet kærtegner hele hendes krop.
- Ingen erotiske beskrivelser, sagde jeg. - Men hun er en henrivende kvinde.
Jeg mener den mest henrivende kvinde i verden.
- Ja... - Det er hun.
Perfekt figur og klassiske træk-
- men med gigantiske grønne øjne.
Brune.
Jeg så filmen, men hvis du ønsker det sådan... Venlige øjne.
Blide øjne.
Men pas på, for de ser alt.
Man kan ikke skjule noget.
Hvor ensom hun end er-
- holder hun mændene på afstand.
Hun har sikkert dårlig ånde.
Hvis du bare håner filmen, vil jeg ikke fortsætte.
Okay, fortsæt.
Pludselig befinder vi os i Paris.
Soldaterne marcherer under Triumfbuen.
Meget flotte soldater.
De franske piger klapper, mens de passerer.
Nu er vi i en typisk baggade i Paris.
Man ser en bakke.
Og nogle mærkelige franskmænd, ikke de typiske med baskerhuer-
- tømmer en lastbil.
Det er krigstid, så kasserne indeholder smuglergods-
- som karameller, kød og fine oste.
- Ferskener i sukkerlage. - Tal ikke om mad.
- For ikke at tale om skinker og patéer. - Jeg mener det alvorligt.
Ingen mad og ingen nøgne kvinder.
- Er du stadig svimmel? - Det er min ryg.
- Du bløder igen. Din skjorte er blodig. - Det er sved. Jeg fik et feberanfald.
Hvad synes du? Er det ikke fantastisk?
- Det hjælper med at fordrive tiden. - Så du synes om det?
Det tjener intet formål, men det går vel an.
Taler du ikke om andet? Du må have læst statsfilosofi.
Statsvidenskab, hedder det. Nej, jeg læste journalistik.
- Så værdsætter du en god historie. - Og genkender en dårlig.
Det er ikke det intellektuelle, som du plejer at læse.
Bare en kærlighedshistorie, men den er så smuk.
Pludselig dukker en militærkonvoj op.
De flotte tyske soldater tager smuglerne på fersk gerning.
Men lige i nærheden-
- står en lille lastbil.
To bisser fra modstandsbevægelsen udspionerer tyskerne.
- Klumpfoden og hans halvdøve lakaj. - Vent lidt.
De skumle typer, som tyskerne anholdt...
Hvorfor sagde du, at de ikke så franske ud?
De så tyrkiske ud.
De havde hovedbeklædning på. Som sådan nogle...
Tyrkere. Fez'er.
Den slags hovedbeklædning kaldes "kippaer".
- Det er jo en antisemitisk film! - Hold nu op.
Vent! Var det ikke en tysk film?
Det ved jeg ikke. Den er gammel.
Jeg forklarer ikke mine film. Det ødelægger følelsen.
- Det var nok en nazistpropagandafilm. - Jeg ved det ikke.
Det er kun baggrunden. Det er nu, den vigtige del begynder.
Den med elskerne.
Den er guddommelig!
Hver aften tager de rige til den eksklusive klub.
Elskere ved hvert bord, spioner i hver en krog-
- og officerer fra den tyske hærs øverste ledelse.
En af dem er Werner.
Så fjern, så flot, og chef for den franske sikkerhedstjeneste.
Og så Michelle med sit engleansigt.
Cigaretpigen, som egentlig arbejder for... Det får du at se.
Og så, det øjeblik, de alle har ventet på.
Ind på scenen træder den legendariske stjerne.
Den fantastiske sangerinde Leni La Maison.
- Ja? - De har anholdt Jacob og David.
- Fik du fat i kortet? - Nej, jeg nåede det ikke.
Få fat i det. Det er vigtigst af alt. Frankrig længe leve!
Werners blik borede sig ind i hendes sjæl.
Som ørnekløer.
Uundgåelige.
Hvad griner du ad?
Noget må der være.
Til dig.
Og mig.
- Hvad sker der? - Stille.
De kommer med en ny fange.
Hvad er klokken?
- Han bløder kraftigt. - Er det en politisk fange?
Sådan bliver man ikke behandlet, hvis man stjæler bananer.
Kender du ham?
Af sted.
Navn? Du der!
Navn?
- Luís Molina. - Valentín Arregui.
Skal du barberes?
Jeg mente ikke benene.
Hvad er der med dig?
Jeg forstår ikke, hvorfor de afbrød mit forhør.
Der er gået næsten en uge.
Hvorfor fik jeg ikke den flotte, blonde skuespiller-
- i stedet for dig?
- Hvad taler du om? - Tør du ikke tale om sex?
Ved du hvad, Molina? Du keder mig.
Skat, du ved ingenting.
Du ved, at jeg er bøsse. Tillykke.
Du ved, jeg korrumperede en mindreårig. Den slags ser man selv i tv.
Så du synes om blonde nazister?
Jeg hader politik, men jeg er vild med den skuespiller.
Han er så romantisk. Skal jeg så skydes?
Nazister er lige så romantiske som direktørens torturkammer.
- Jeg kan ikke forestille mig det. - Nej, det kan du ikke.
Kan du ikke sove?
Skal jeg fortælle mere om filmen?
Efter forestillingen taget Leni en aftenkjole af silke på.
Hun ser guddommelig ud. Faste bryster, smal talje og bløde hofter.
- Er det propaganda eller porno? - Lyt, så får du at se.
Undskyld, Leni...
Hvad er der, Michelle?
Leni...
Jeg har forrådt Frankrig.
- Hvad mener du? - Jeg er gravid.
Men faderen er løjtnant i besættelseshæren.
Er det sandt? Stakkels Michelle...
Han elsker mig, og vi skal giftes, når han får sin tilladelse.
Jeg forstår det bare ikke.
Hvordan kan du forelske dig i en af Frankrigs fjender?
Kærlighed har ingen nationalitet.
Det er en ting til, du ikke ved.
Jeg arbejder for modstandsbevægelsen.
Kom ind!
Hvordan kan du huske det hele? Du finder bare på.
Nej, jeg gør ikke.
Jeg broderer lidt, så du kan se, hvad jeg laver.
Gud hjælpe mig.
I ateister taler altid om Gud.
Og I homoseksuelle lukker øjnene for virkeligheden. Fantasier er en flugt.
Hvis du har nøglen til døren der, går jeg gerne med dig.
Ellers må jeg vel forsøge at flygte på min måde. Mange tak.
Dit liv er lige så meningsløst som dine film.
Nu lægger jeg mig.
Sig sandheden. Hvem identificerer du dig mest med?
Den klumpfodede patriot eller den flotte Werner?
Hvem identificerer du dig med?
Med sangerinden.
Hun er stjernen.
Jeg er altid heltinden.
Smag. Det er udsøgt.
- Synes du ikke om det? - Jo, men jeg vil ikke have noget.
- Der er længe til frokost. - Jeg vil ikke forkæles.
Det er bare lidt avocado. Nyd det, livet byder på.
Livet er kun en kamp.
- Nydelse kommer i anden række. - Er din veninde enig?
- Hvordan ved du, at jeg har en veninde? - Det er det normale.
Plejer hun også at undgå nydelse?
Hun ved, hvad der er vigtigt: At tjene et ædelt mål.
- Hvad hindrer dig i at spise avocado? - Du forstår det ikke, Molina.
En ting forstår jeg. Jeg tilbyder dig en halvdel, og du afviser den.
- Sig ikke sådan! Du taler som en... - Som hvad? Sig det.
Som en kvinde.
Hvad er der galt i det? Hvorfor må kun kvinder være følsomme?
Hvorfor ikke en mand? En hund?
Eller en bøsse?
Hvis flere mænd opførte sig som kvinder, fandtes vold ikke.
- Du har faktisk en pointe. - Udmærket.
Molina, det er din lykkedag i dag. Direktøren vil tale med dig.
Hvorfor ville direktøren tale med dig?
Min advokat ringede.
Jeg bliver vist ikke prøveløsladt. Ikke foreløbig, i hvert fald.
Hvordan behandlede han dig?
Som en bøsse, som sædvanligt.
- Åh nej... - Fandens!
Han fortalte noget andet.
Min mor har det ikke så godt.
Hun har for højt blodtryk.
Og hun har dårligt hjerte.
- Folk kan leve længe med det. - Ja, bare man ikke ophidser dem.
Kan du forestille dig skammen over at have en søn i fængsel? Og grunden til det?
Sov lidt. Så får du det bedre.
Nej, kun en ting kan hjælpe.
Gør det bare, mand.
Mand? Er der en mand her?
Lad ham ikke undslippe. Forsvandt han?
Skab dig nu ikke. Fortæl om filmen.
I måneskinnet bag kabareten-
- står Werners limousine.
Hans blik søger mod udgangen.
Artisternes udgang.
Han signalerer til chaufføren, at han skal åbne døren for hende.
Måske fordi Leni vil hjælpe Michelle-
- eller vide, hvem der skjuler sig bag den invaderende fjende-
- beslutter hun at følge med ham for aftenen.
Madame...
Sikke en stor artist.
Michelle skynder sig for at møde sin hemmelige elsker-
- men mørke kræfter har allerede afgjort denne piges skæbne.
Pigen fra modstandsbevægelsen, som er forelsket i en tysk løjtnant.
Tiden er gået.
- Hvad sagde du? - Fordi...
Hansen!
Kærlighed er en luksus, som en spion ikke kan unde sig.
Michelle, pas på!
Hvordan kan du lade mig sidde alene og pludre som en papegøje?
Det er mærkeligt.
Da de dræbte Michelle, fik jeg kuldegysninger.
Det er kun en film. Som mors fortællinger.
Ja, men jeg kan ikke lade være med at tænke på en, jeg kender.
Fortæl om din veninde. Jeg lover, at jeg ikke siger noget.
Jeg føler mig så hjælpeløs herinde. Jeg kan ikke beskytte hende.
Du har et hjerte. Skriv til hende, at hun ikke skal tage nogen chancer.
Hvis man tænker sådan, vil man aldrig forandre verden.
Hvem er det, der lever i en fantasi?
Kalder du det her fantasi?
Jeg er meget ked af det.
En dag vinder vi kampen.
Tag det roligt. Din dag kommer.
Det er jeg sikker på.
Godt, jeg er hundesulten.
- Tag den. Der er mere i den. - De vil bare have os til at skændes.
- Du skal have din styrke tilbage. - Ingen diskussioner. Tag den.
Må jeg få en ske?
Tak.
- Er du bange for at blive tyk? - Nej.
Dette klister er ikke så tosset.
Valentín, jeg mente, at du skulle skrive til din veninde-
- og sige, at du elsker hende. Det er rart at få et brev fra en, man elsker.
Er du rigtig klog? Det ville være som at anmelde hende.
Jeg lever kun, fordi de vil have information af mig.
Hvis nogen forsøger at redde mig, så skjuler de anholdelsen ved at dræbe mig.
Sig ikke den slags.
- Det samme kan ske for hende lige nu. - Du elsker hende. Det kommer først.
- Fint, men nu vil jeg spise i fred. - Ja, lad ikke mig forstyrre.
- Hvad er der nu? - Min mor. Hun har det nok elendigt.
Ellers ville hun være kommet med mad til mig.
- Det er jeg ked af. - Jeg sagde det før, men du lyttede ikke.
- Det er ikke derfor, jeg græder. - Hvad er der, for Guds skyld?
Fordi det er så smukt-
- når et kærlighedspar er sammen livet ud.
Hvorfor er det så umuligt?
Du er tosset, hvis du græder over den slags.
Jeg græder over, hvad jeg vil.
Tror du, at du er den eneste, der har lidt?
Tror du, at det er let at finde en rigtig mand?
Som er ydmyg og værdig.
Hvor mange år har jeg ledt? Hvor mange nætter?
Hvor mange ansigter fulde af foragt og bedrag?
Jeg arbejdede som vinduesdekoratør-
- og efter nogle arbejdsdage spurgte jeg mig selv hvorfor.
Jeg følte mig tom indvendigt.
Og så en aften...
Det var noget nyt, hun fandt på. Hun kaldte det chika-chaka.
Den gik "chika-chaka"... Det blev en sensation.
Hun kom i avisen dagen efter, og hendes mand blev misundelig.
Godaften, mine herrer. Vil De have dagens ret eller bestille fra menukortet?
- Jeg har ikke bestemt mig. - Udmærket.
Mit hjerte slog hårdt. Jeg var bange for at blive såret igen.
Klar til at bestille, sir?
- Hvad foreslår du? - Måske lasagne og en forret.
- Er lasagne ikke fedende? - Så en bøf og løgsuppe.
Det lyder vidunderligt.
- Det bliver det. - Tak.
Hans hvide jakke, hvordan han bevægede sig, hans triste smil.
Alt virkede så perfekt, ligesom på film.
Og jeg anstrengte mig for at få ham med ud at gå.
Langsomt, men sikkert forstod han, at jeg respekterede ham.
- Efter et år blev vi endelig venner. - Tog det et år at få ham med i seng?
Er du rigtig klog? Der skete intet. Aldrig nogensinde.
- Det må være din spøg. - Du ved ingenting. Han var gift.
Jeg sagde, at vi kunne gøre det engang, men han ville aldrig.
Det er ikke sandt. Her sidder jeg og tænker på din ven.
Han lyder rigtig kedelig. Du må bare tage det som en mand.
Jeg tager det som en kvinde.
Altid.
Derfor vil jeg have en mand, der bestemmer.
- Har du mødt hans kone? - Nej, men de skulle netop skilles.
- Hvilke illusioner jeg gjorde mig! - Som hvad?
At han ville komme og bo hos mig og mor-
- og at jeg skulle tage mig af ham.
Jeg ville hjælpe ham med at blive mindre trist.
Sådan er livet.
Med dit udseende og din charme burde du arbejde på en elegant restaurant-
- eller et stort luksushotel og tjene tre gange så meget.
- Ikke i det hul. - Så let er det ikke.
Jeg kender en, der arbejder på et stort hotel ved kysten.
Han kan tale med chefen, og du kan få et nyt liv.
Og blive afrydder på et luksuriøst sted?
- Jeg ville tjene mindre end nu. - Jeg kan låne dig penge.
Med din finesse kan du blive tjener på et halvt år.
Jeg ved det ikke.
Og om et år, overtjener i smoking.
- Du betaler tilbage på ingen tid. - Det er muligt.
Tak for tilbuddet. Jeg vil tænke over det.
Jeg skal med bussen, ellers kommer jeg for sent.
Vi ses i morgen. Hej, Molina.
Godnat, Gabriel.
Giv børnene et kys fra mig.
Og så var det forbi. Igen.
Mine drømme forsvinder-
- ind i mørket-
- og jeg vågner op alene.
Og venter, som altid. Bare venter og venter.
På hvad?
En mand, selvfølgelig.
En rigtig mand.
Men det sker ikke, for en rigtig mand vil have en rigtig kvinde.
Må jeg spørge dig om noget?
Hvad er "en rigtig mand" for dig?
Han er flot og stærk, men uden at være forfængelig.
Og desuden rank.
Det er kun på ydersiden. På indersiden er han noget helt andet.
Uden magt i dette samfund, strækker man sig ikke.
- Vær ikke misundelig. - Vær ikke dum!
Kan du ikke se, hvordan du reagerer?
Man kan ikke tale om en mand med en anden mand uden at skændes.
Hold det på et vist niveau, ellers taler vi slet ikke.
Fortæl, hvordan en rigtig mand er.
- Jeg ved det ikke. - Jo, du gør.
Fortæl nu.
En, der ikke finder sig i noget, men det er ikke det vigtigste.
En rigtig mand ydmyger ingen.
Folk rundt omkring en skal ikke føler sig fornedrede.
Det lyder som en helgen.
Glem det.
- Hvad er der med dig? - Min mave.
- Er det blindtarmen? - Den har jeg fået fjernet.
- Skal du kaste op? - Nej, det er tarmene.
- Jeg fik det ikke dårligt af maden. - Det er måske mit mavesår.
Jeg synes ikke om det her.
- Fortæl mere om filmen. - Jeg har aldrig følt sådan en smerte.
Leni står i vinduet og er så alene og ked af det.
Hun er bange for, at hun bliver forelsket.
I nat myrdede fjenden din ven Michelle.
Du skal fuldføre hendes opgave og finde kortet over det tyske arsenal.
Chefen for sikkerhedstjenesten er forelsket i dig.
Jeg ville aldrig gøre den slags.
Sludder. Intet kan være mere sikkert.
- Elsker du Frankrig? - Ja, selvfølgelig.
Den tysker kan ikke holde fingrene fra dig.
Næste gang han rører dig sådan her, og sådan her-
- så tænk på dit land og få fat i kortet.
Stop hende, din idiot!
Leni løber desperat på den mørke, tomme gade-
- mens klumpfoden forfølger hende.
Taxi!
- Taxi! - Men pludselig...
Det er ude med pigen.
- Hvem? - Mig, dit fjols!
Molina!
Vagter! Vagter!
Vagter!
Du kan gå tilbage til din celle. Diarréen er sikkert ovre i morgen.
Indtil da, ingen mad.
Kun rent vand. Hvis du kan få fat i det.
- Doktor, jeg vil tale med direktøren. - Det siger de alle sammen.
- Hvordan kan man besvime af mavesår? - Jeg er ved at blive gammel, skat.
Jeg bliver svimmel af bare at se på billederne.
Det ville være dejligt, hvis du kunne fortælle mig en film.
- En, som jeg ikke har set. - Jeg kan ikke huske nogen.
Vær ikke sådan.
Kom nu, fortæl.
- Kom nu... - Vær ikke et tudefjæs.
Har du aldrig elsket en, du ikke vil elske?
Hvad mener du?
Leni ville ikke forelske sig i Werner, men hvad kunne hun stille op?
Hun træder ind i hans hjem som en gudinde.
Hendes slanke og yndefulde krop dirrer, når hun ser Werner på trappen.
Deres blikke mødes. Leni siger:
Min bedste ven er blevet dræbt, og jeg skal bruge et skjulested.
Denne musik er magisk.
Det føles, som om jeg svæver på en sky.
Men hendes hjerte siger: "Werner, du ligner en gud."
"Men dine tårer..."
- "De beviser, at du føler som en mand." - Stille!
Jeg kan ikke høre noget.
Mordere! Fascistiske mordere!
Mordere!
Fascistiske mordere!
Mordere!
Fascistiske mordere!
Mordere!
Fascistiske mordere!
Forbandede svin! Forbandede svin!
- Forbandede svin! - Jeg tørrer op.
Din satan! De dræber mine brødre, og hvad gør jeg?
Lytter til din forbandede nazistfilm!
Ved du ikke, hvad nazisterne gjorde mod folk?
Jøder, marxister, katolikker, homoseksuelle?
Selvfølgelig ved jeg det. Tror du, jeg er et dumt fruentimmer?
Din djævel! Du ved ingenting!
Du ser ikke sandheden, ikke engang hvis du får den stoppet op i røven.
Hvorfor tænke på sandheden i sådan et rottehul?
Du er værre, end jeg troede. Du bruger filmene som onani!
- Stop, ellers taler vi ikke sammen mere. - Græd ikke! Du lyder dig som en kælling!
- Det er jeg jo. - Hvad har du mellem benene?
Sig det nu, dame!
Havde jeg mod til det, ville jeg skære den af.
Du ville stadig være en mand! En mand!
En mand i fængsel!
Ligesom de bøsser, som nazisterne brændte i ovnene!
Se ikke sådan på mig.
Luís Alberto Molina. Du skal afsone hele din straf.
Du kan ikke ansøge om prøveløsladelse i otte år.
Stakkels mor... Hendes øjne var tårevædede, som om nogen var død.
Et liv i ydmygelse, med sønnen og hans laster.
Men hendes blik var aldrig tomt.
Med bristet hjerte på grund af al lidelsen. For meget at tilgive.
Hun kan dø på grund af mig.
Hvis han siger et ondt ord om hende, så kvæler jeg den djævel.
Ham og hans grimme ord og hans skidne revolution.
Giv mig lidt vand!
Det er min mave.
- Som om en bombe var eksploderet. - Sådan havde det også.
- Det er sikkert maden. - Du skal til sygeafdelingen. Vagter!
- Vent! Stop! Jeg er politisk fange. - Du skal ikke være stædig nu.
- Væk fra døren! - Jeg fik det godt efter en sprøjte.
De vil kun give mig en sprøjte for at få mig til at tale. Lad mig være!
Min film kan få dig til at glemme smerten. Senere samme aften:
I måneskinnet på terrassen føler Leni sig så sikker-
- så tryg i Werners arme.
Selv da grammofonen standser, danser de videre.
De danser og danser.
Til musikken fra aftenbrisen.
Marta...
Hvem er du?
Alt er i orden.
Sådan, ja.
Sov nu.
Marta...
- Spis ikke det der, når du er syg. - Jeg skal have mine kræfter tilbage.
- Du bliver bare mere syg. - Det smager af hundepis.
- Min stakkels lille Valentina. - Sig ikke det! Jeg er ikke en kvinde.
- Jeg har ikke set bevis på det modsatte. - Og det får du aldrig at se.
Klumpfoden sagde... Du vil synes om denne del.
Han sagde til Leni, at hendes elsker lod hendes landsmænd henrette dagligt.
Hun nægtede at tro det. Hun ville bare have hans kærlighed.
Mærke ham, høre ham.
- Det er en svær beslutning. - Ja, kaptajn. Vi anholdt ti styk.
Franskmænd, men deres virksomhed beviser, at de er fjender.
De kalder sig patrioter, men de er forbrydere.
- Ja, kaptajn. - Henrettelsen skal ske ved daggry.
Hendes hænder dirrede af smerte over at forråde den mand, hun elsker.
Det er som et søm i maven.
Nu er det bedre.
Hold op med at tale om smukke kvinder, der græder?
Lenis hjerte slog så tungt-
- at hendes bryster var ved at hoppe ud af nedringningen-
- som lækre forretter på et sølvfad.
- Få mig ikke til at le. Det gør ondt. - Her får du et saftigt bryst.
Og et til.
På finere steder serveres de i par.
Spanden! Hurtigt!
Åh nej!
- Herregud, sikke en stank! - Du aner ikke, hvor ondt det gør.
Bare kom med det. Det kan alligevel ikke stinke værre.
- Jeg kan ikke klare det. - Du har været med til værre ting.
Meget værre.
- Jeg skammer mig sådan. - Tag det som en mand, som du siger.
Jeg kan ikke klare det her. Jeg holder det ikke ud.
Tag bukserne af. Se så.
Dæk dig til med det her. Sådan, ja.
Hvorfor skal du altid være så hård mod dig selv?
Sådan.
Først dette ben.
Og så det andet.
Sådan, ja.
- Tør dig. - Nej, det er jo dit.
Nej, det er vores.
Tør dig.
Du har lidt mere her, og her.
- Væmmes du ikke ved det? - Det gør ondt at se dig sådan.
Snart færdig.
Godt. Tag nu skjorten af.
- Det er godt. - Den er beskidt.
Et øjeblik.
- Prøv at rejse dig op nu. - Nej, det stinker.
Jeg får mit ugentlige bad i morgen. I morgen formiddag er de rene igen.
Sådan, ja.
Pakket ind som et lille barn.
- Væmmes du ikke ved det? - Læg dig ned.
Sådan, ja.
Du må ikke fryse. Synd, at jeg ikke har noget talkum.
- Ligger du godt? - Ja, men jeg fryser.
Jeg laver en kop te til dig.
Den udretter mirakler. Den er varm. Du kan brænde dig.
Du er så rar. Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Brænd dig ikke.
- Det her faldt ud af din skjorte. - Læs det. Jeg ved, at du er nysgerrig.
Jeg læser kun kærlighedsbreve. Jeg ved intet om politik.
Det er fra min veninde, Lydia.
Hvad så med Marta?
- Hvordan ved du det? - Du mumlede hendes navn i søvne.
- Hvad mere mumlede jeg? - Ingenting.
Det er fra Lydia, min veninde i bevægelsen.
Hendes håndskrift er som et barns.
Hun har ikke fået så meget uddannelse.
Jeg vil fortælle dig sandheden.
Under torturen, da jeg følte, at jeg var døden nær-
- tænkte jeg på Marta. Hun reddede mig.
Min krop længtes efter at omfavne hende.
Hvordan er hun?
Hun er fra overklassen.
Ægte bourgeoisi.
Hun har alt.
Penge, udseende, uddannelse, frihed.
Jeg er en hykler, ligesom de der svin med klassefordomme.
Jeg må indrømme, at var praktisk.
Et sikkert sted, hvor jeg kunne gemme mig.
Indtil jeg en dag blev tvunget til at fortælle om mit andet liv.
Hun lyttede tavst, som om hun vidste det. Hun bad mig forlade bevægelsen.
Men jeg kunne ikke bare lade mine venner forsvinde hver dag.
Jeg følte, at hun havde ret, men jeg havde intet valg.
Endnu en gang vidste jeg ikke, hvad jeg skulle sige.
Det er, som det er.
Jeg er tilbage om et par dage, som altid.
Jeg orker ikke mere.
Altid vente på, at telefonen skal ringe.
Altid alene.
Valentín!
Hvis du går nu, så kom aldrig mere tilbage.
Jeg beder dig. Kom ikke tilbage.
Jeg troede ikke længere på vold, men jeg var nødt til at gøre noget.
Som journalist måtte jeg høre om ulovlige anholdelser og hemmelig tortur.
Informationen blev sendt udenlands.
Jeg skulle møde en af de overlevende fra den oprindelige bevægelse.
Hans kodenavn var dr. Américo.
Han skulle bruge mit pas for at forlade landet.
- Har du det godt? - Jeg er lidt træt.
De burde være rejst for længst, dr. Américo.
Det er her, der er brug for mig.
Jeg tænker på, om det er det værd, for intet forandrer sig.
Held og lykke. Her er Deres pas.
Pas godt på Dem selv.
Tak.
Han havde ikke udrettet meget, men jeg var glad for at kunne hjælpe ham.
Stands, politi!
Spred benene! Spred dem.
Af sted!
- Hvad skete der med Marta? - Jeg ved det ikke, men en ting ved jeg.
- Jeg får hende aldrig at se igen. - Sig ikke sådan.
Jeg fortjener ikke at dø i denne celle.
Jeg afslørede kun et par kodenavne, som de kendte i forvejven.
Jeg tåler ikke at være martyr.
Det gør mig så vred.
Jeg vil ikke være martyr.
- Hele mit liv var en fejltagelse. - Nej.
Giv mig din hånd.
Jeg vil ikke dø, Molina.
Jeg vil ikke dø.
- Lad mig ikke dø. - Selvfølgelig ikke.
Du har tabt dig, Molina. Hvad er der sket?
Jeg var syg, men har det bedre nu.
Du skal ikke ryste. Der er intet at være bange for.
- Så Arregui nærer ikke mistanke? - Nej, sir.
Hvad har han fortalt?
Ingenting endnu. Han...
- Jeg bør nok gå forsigtigt frem. - Molina...
Du lyver.
- Hvad skjuler du? - Anklger De mig? Jeg var ved at dø.
- Han bad mig spise den forgiftede mad. - Hvorfor? Du må have taget fejl.
En portion var dobbelt så stor, så han insisterede.
I sagde at den forgiftede mad skulle lægges på en ny tallerken-
- men de lagde så meget på, at jeg ikke havde noget valg.
Jeg var nødt til at spise den for at undgå mistanke.
Det var en beklagelig fejl, men du gjorde det rette.
Sæt dig.
Værsgo.
Din mor har fået det bedre, siden hun hørte, at du kan blive prøveløsladt.
Græd ikke, du burde være glad.
Det er glædestårer.
Hvad sagde Valentín om sin kadre?
Hans hvad?
Hans gruppe.
Hvem de er, og hvor de mødes.
Ingenting. Han er meget syg.
Får han mere gift, ved jeg ikke, hvad der sker.
Hvad sagde han om sin veninde?
Han sagde, at personlige ting er mindre vigtige end revolutionen.
Han mener, at resten noget skidt.
Jeg tror, at han er tæt på at tale om det.
Er den til mig? Tak.
Hvad sagde han om den nye fange? Ham på den anden side.
Ham, der var blevet slået.
Han sagde, ingen forbrydelse retfærdiggør sådan en straf. Denne kaffe er god.
Sagde han, hvad han hedder?
- Selvfølgelig. Valentín Arregui. - Nej, din idiot!
Navnet på den nye fange.
Selvfølgelig ikke. Han har jo hætte på.
- Hvem gav ham hætte på? - Det er normalt. Han er politisk fange.
Hvordan kan han tale, hvis han ikke ser hans ansigt?
Det vil ikke ske igen.
Vi må vide, hvad de planlægger.
Så snart han ser den nye fanges ansigt, vil han tale.
- Husk alt, hvad han siger. - Ja, sir.
Jo tidligere han taler, desto hurtigere kommer du ud.
Tilbage til arbejdet.
Direktør...
En ting til. Han hørte vagterne sige, at min mor skulle komme.
Jeg sagde til ham, at hun altid har en kasse med mad med.
- Jeg vil ikke vække mistanke. - Fint. Sig, hvad du vil have.
- Til Dem? - Ja, skynd dig. Jeg har travlt.
To ovnstegte kyllinger i smør.
Æggesalat. Ferskener i dåse.
Kondenseret mælk. To pakker te. En almindelig og en kamille.
En dåse sild. Fire stykker intimsæbe.
Hvad mere?
Jeg er helt tom i hovedet. Lad mig lige tænke.
Rugbrød, sukker og...
Ovnstegt kylling, ferskener i dåse.
Cheddarost.
- Rugbrød. - Hvad er der sket?
Se, to ovnstegte kyllinger.
Forestil dig det! Nu bliver du sikkert rask.
- Har din mor været på besøg? - Ja. Te!
Sukker.
Og-
- cigaretter.
- Herligt. Hvordan har hun det? - Meget bedre.
Og se alt det, hun tog med til mig. Til os, mener jeg.
- Det er jo til dig. - Nej, du skal spise og blive rask.
- Tror du? - Ja. I dag begynder vores nye liv.
Jeg tog en chance.
Jeg lod lagenerne hænge ude og tørre, og ingen stjal dem.
- Så i aften sover vi på rene lagener. - Godt klaret.
Så går vi i gang.
Snart vil du slikke fingrene. Jeg håber, du spiser begge kyllingerne.
Hvad så med dig? Jeg vil ikke lade dig sidde og savle.
Jeg må passe på min kvindelige figur, eller det, der er tilbage af den.
Nej, det er desserten.
- Vil du have flere ferskener? - Nej tak, jeg er helt mæt.
God mad, gode cigaretter. Jeg kan ikke huske, hvornår jeg havde det så godt.
- Der mangler kun en ting. - Men herregud!
Og jeg troede, at jeg var den degenererede.
- Jeg mener en god film. - Selvfølgelig!
- Hvorfor tænkte jeg ikke på det? - Hvordan ender nazistfilmen?
- Jeg troede, at du hadede den. - Ja, men jeg vil høre slutningen.
Lad os se...
De spiser middag ved det storslåede bord i Werners slot.
Werner har lagt mærke til, at Leni er kold og fjern.
Helt pludseligt og impulsivt...
...kaster hun sit vinglas tværs gennem lokalet og siger:
Jeg nægter at elske en mand, som slagter mit land.
Min elskede, følg med mig, så vil du forstå.
Werner tager hende med til statens arkiv-
- som er fuldt af fotos og dokumentation for hungersnøden i verden.
Han viser, hvordan eliten skaber underskud-
- for at gøre masserne til slaver.
Leni bliver rørt og begynder at se det hele gennem Werners øjne.
I det øjeblik forstår Leni Werners opgave:
At befri menneskeheden for uretfærdighed og undertrykkelse.
Da de forlader arkivet-
- føler Leni, at hendes smerte er forvandlet til beundring-
- men denne gang-
- med en fornyet kærlighed.
Min elskede, hvordan kunne jeg nogensinde tvivle på dig?
Hun beder ham tilgive hende-
- og lover at hjælpe med at fange hans fjender.
Hun aftaler et hemmeligt møde med lederen af modstandsbevægelsen.
Hun siger, at hun kun overdrager kortet til ham, og ingen anden.
Er det her, hvad I søger?
Ja. Godt klaret.
Jeg ville selv stjæle det fra ham-
- men en kvinde er bedre til visse ting.
En kvinde, som forråder den mand, hun elsker.
Der er en anden ting, jeg altid har villet have.
Næsten mere end kortet.
Hvad er det?
Det ved du godt.
- Jeg har forberedt en banket for to. - Jeg er ikke sulten.
Men det er jeg, efter dig.
Werner hører hende synge.
Hun synger som aldrig før.
Hun synger om sin evige kærlighed til ham.
Hun beder ham om ikke at græde-
- for hans offer var ikke forgæves.
Slut.
Hvad synes du?
Du fortalte godt. Tag en, jeg synes om, næste gang.
Kærlighedshistorien var vidunderlig. Pyt med resten. Den var perfekt.
Hvad er det, der sker?
Hvad sker der?
Det der er Américo.
Manden med mit pas!
Kors...
- De ved ikke, at han er her. - Hvem?
Søde Valentín, jeg kan måske hjælpe.
Godmorgen, har du sovet godt?
Vend dig om. Du vil bare le.
- Ad hvad? - Ad noget, der sker for en sund mand.
Stand. Ja, det er sundt.
Skal jeg også lukke øjnene?
- Du vækkede mig ikke til morgenmad? - Jeg sagde, at vi har mad.
Molina, du skal ikke diktere mit liv!
De har allerede ført ham bort.
Jeg ville ikke vække dig.
Hvis du vil have te, er vandet stadig varmt.
Her.
- Spis lidt kage. - Spis du den. Lad mig være, Molina.
- Det er ikke min skyld, at de dræbte... - Hold kæft, bøsserøv!
Se på alt det, mor kom med.
Det er noget helt specielt.
Blandet konfekt.
Holder du ikke af søde ting?
Det, der skete i morges...
- Mit udbrud. Tilgiv mig. - Plat.
Jeg var ikke engang vred på dig.
Men jeg er måske vred på dig.
- Hvorfor det? - Fordi du er så rar.
Jeg vil ikke føle mig tvunget til at behandle dig på samme måde.
"Ude af stand til at tage imod, ude af stand til at give."
Han åbner sig mere for hver dag. Giv mig et par dage til.
Taler han ikke, bliver han forhørt igen. Og denne gang for alvor.
Han er for svag til at blive torteret.
Jeg tåler ikke, at man er rar uden at forlange noget til gengæld.
Jeg er rar mod dig, fordi jeg vil have dit venskab-
- og din hengivenhed.
Ligesom mor, der aldrig har gjort nogen noget ondt-
- som accepterer og elsker mig for den, jeg er.
Det er som en gave fra oven.
Det eneste, der får mig til at fortsætte.
Det eneste.
Og du er også et godt menneske.
Du er uselvisk og engageret. Du er parat til at dø for dine idealer.
- Gør jeg dig flov? - Nej.
Der er en måde at fremskynde det.
Jeg er ikke sikker, men jeg fornemmer det.
Sig det ligeud, Molina.
De ved, hvordan indsatte er. Når ens cellekammerat skal løslades-
- føler man sig udsat og hjælpeløs.
Han har knyttet sig til mig, så hvis han tror, at jeg skal løslades-
- vil han begynde at snakke og lette sit hjerte.
Hvad tror du?
Derfor respekterer jeg og værdsætter dig.
Jeg håber, du føler det samme. Jeg ønsker, at vi altid skal være venner.
Ja.
Jeg ville sige det til dig, fordi jeg måske bliver løsladt.
- Direktøren talte om prøveløsladelse. - Hvornår?
Sig, at du bliver prøveløsladt og skal i en anden celle inden et døgn.
- Ja, sir. - Din sidste chance. Du får et døgn.
Man kan ikke fange fisk uden madding.
Jeg skal bruge mere mad. Denne gang har jeg skrevet en liste.
Jeg skal flyttes til en anden celle inden et døgn. Det er standardprocedure.
Jeg vil ikke have for store forhåbninger.
- Vil du have et æble? - Nej tak.
Jeg burde være glad på dine vegne.
Jeg vil bare ud herfra og tage mig af min mor.
Vær glad, for pokker! Jeg ville gøre hvad som helst for at komme ud.
- Men er det retfærdigt? - Hvilket?
At jeg aldrig får noget, intet, der er mit eget.
- Du har din mor. - Ja, men hun har levet sit liv.
Hun fik en mand og en søn. Jeg venter stadig.
- Hun lever i det mindste. - Det gør jeg også.
Hvornår begynder mit liv? Hvornår får jeg mit eget?
Du har held nu. Udnyt det. Du kan komme ud herfra.
Og lave hvad? Være sammen med mine venner?
En samling bøsser som mig. Pjatte, til jeg ikke kan døje at se dem-
- fordi de er som mit spejlbillede, som jeg forsøger at flygte fra.
Mit liv, som venter forgæves.
Genfortæl en film, så får du det bedre.
Der var en gang-
- på en fjern tropeø...
Der boede en mærkelig kvinde.
Hun bar en lang aftenkjole i sort lamé.
Den sad som støbt på hende.
Den stakkels kvinde var fanget i et gigantisk spindelvæv-
- som voksede ud fra hendes krop.
En dag-
- drev en skibsbruden mand op på stranden.
Hun gav ham mad og forbandt hans sår.
Hun gav ham kærlighed og reddede ham.
Da han vågnede op-
- kiggede han på edderkoppekvinden-
- og så-
- en perfekt formet tåre, som løb under hendes maske.
Hvorfor græd hun?
Det ved jeg ikke.
Hvorfor vil du altid have en forklaring?
Valentín, jeg er træt af at lide.
Du er ikke den eneste, de har gjort fortræd.
Det gør så ondt indvendigt.
- Hvor gør det ondt? - I nakke og skuldre.
Hvorfor sætter smerten sig altid på samme sted?
Nej, rør mig ikke.
Må en ven ikke give dig et klap på ryggen?
- Det gør det bare værre. - Hvorfor?
Fordi jeg er forelsket i dig.
Jeg er ked af det, Valentín. Jeg ønsker, at det ikke var sket.
Jeg forstår. Skam dig ikke over det.
Må jeg røre dig?
Gerne, bare du ikke væmmes ved det.
Må jeg røre dit ar?
Ja.
Gør, hvad du vil med mig, for jeg vil gerne.
Så længe du ikke væmmes ved det.
Du er så rar mod mig.
Nej, det er dig, der er det.
Vent, jeg presset mod væggen.
Det var bedre.
Lad mig løfte benene.
Da jeg vågnede, rørte jeg øjenbrynet for at mærke mit ar.
- Du har intet ar. - Som om jeg ikke var mig selv længere.
Jeg var dig.
Lad os ikke tale om det.
Lad os ikke tale om noget.
Bare denne morgen. Jeg beder dig.
- Skal du ikke spørge hvorfor? - Hvorfor?
Fordi jeg er så lykkelig, og jeg vil ikke ødelægge det.
Det bedste ved at føle sig lykkelig-
- er at man tror, at man aldrig mere vil være ulykkelig.
Din forbandede skiderik, tal nu!
Lad mig tage mig af det her.
Se på mig, Molina.
Hvad er der? Er du bange for, at gruppen dræber dig?
- Er det sådan? - Nej, sir. Jeg vil gerne hjælpe Dem.
Hvad sagde han så?
Ingenting.
Det ville være værre, hvis jeg skulle lyve.
Vi må flytte dig, Molina.
Nej, så længe han er med mig, er der en chance for, at han taler.
Din forbandede bøsserøv!
Du er forelsket i det svin.
Du kan gå nu, Molina.
Pak din ting. Du rejser i dag.
Ministeren har godkendt det. Du bliver prøveløsladt.
Mange tak, sir.
Tak.
- Ikke mere halløj med smådrenge. - Nej, sir. Det lover jeg.
De vil aldrig mistænke dig. Jeg mener det.
- Der er ingen risiko. - Jeg tør ikke. Jeg er for bange.
Du skal bare give dem en besked fra en mønttelefon.
Nej, ingen navne eller numre. Jeg hunderæd for politiet.
Jeg vil ikke trække dig ind i det her.
Det lover jeg, Valentín.
Mit eneste ønske er at være her sammen med dig.
Pas på dig selv.
Jeg elsker kun to personer i mit liv. Min mor og dig.
Jeg vil savne dig, Molina.
I hvert fald filmene.
Når jeg ligger i sengen, kommer jeg til at tænke på dine skøre film.
Når jeg ser konfekt, kommer jeg til at tænke på dig.
Jeg vil bede dig om noget, vi aldrig gjorde, selv om vi lavede meget andet.
Et kys.
- Ja, men lov mig en ting først. - Desværre, jeg sagde, at jeg ikke kan.
Nej, nej, nej.
Lov mig, at ingen ydmyger dig igen.
Få dem til at respektere dig.
Lad ingen udnytte dig igen. Ingen har ret til at gøre sådan mod nogen.
Det lover jeg. Tak.
Valentín...
- Hvad er der? Kysset? - Nej, telefonnummeret.
Vent et par dage. Ring to gange og læg på.
Den tredje gang...
Molina, så er det tid.
Vent!
- Held og lykke, Molina. - Kom nu.
En øl.
Ministeren bevilgede prøveløsladelsen-
- efter ordre fra afdelingen for politisk overvågning.
Afdelingen tror, at det kan lede agenterne til Valentín Arreguis kadre.
Mor?
Luisa!
- Se, hvem der er her. - Det er vidunderligt at se dig!
Leopardkvindens genkomst.
Tag dig ikke af dem. Du ser strålende ud. Ti år yngre.
Nu ser vi showet.
Stille, bøsser!
Nu siger jeg velkommen hjem til en kær ven og elsket søster-
- som gennem utallige nætter-
- har måttet betale sin gæld til dette skinhellige samfund.
Den her er til dig, min skønne Luisa.
Den overvågede er ikke vendt tilbage til arbejdet.
Han forlader ikke hjemmet.
Om natten stirrer han ud ad vinduet uden påviselig grund.
- Vil du ikke have noget at spise? - Kun kaffe.
Vil du snakke, Molina? Er der sket noget?
Nej, vi vil ikke ses en tid. Jeg rejser væk.
Med en anden dreng?
Det er godt.
Bare de ikke anholder dig igen. Det er du for gammel til.
Jeg har en besked fra Valentín Arregui.
Ja, en mønttelefon.
Undskyld, men er det virkelig nødvendigt?
Ja.
Jeg vil bære et rødt tørklæde.
Kontoen behøver ikke blive lukket. Vi opkræver ingen strafgebyrer.
Har du en kuvert?
Det her er til mor.
Tag dig af hende, mens jeg er væk. Jeg beder dig.
Jeg tager mig af det.
Hvor du end skal hen, er det nok bedst sådan.
Mor, du er så smuk.
Kan du huske, at du plejede at kysse mig godnat, da jeg var lille?
Jeg lod, som om jeg sov, men jeg lå og ventede på dit kys.
Selv om du sover nu, så ved jeg, at du forstår.
Det er på tide, at jeg tænker på mit eget liv.
Det forstår du vel?
Vær ikke ked af det.
Den vej. Skynd dig.
- Hvem er du? - Jeg har en besked fra Valentín.
- Er du Lydia? - Ja. Hop ind.
Fang ham!
Hent bilen. Hurtigt!
Rejs dig op. Ind i bilen!
Nummeret.
Giv mig nummeret, så kører vi dig til sygehuset.
Sig det, din bøsserøv!
Nummeret!
Den overvågede blev skudt og dræbt af ekstremister.
Han lukkede sin konto, hvilket tydede på, at han ville slutte sig til dem.
Den måde, han blev henrettet på, tyder på, at han var godkendt til-
- at blive elimineret, om nødvendigt.
Han var sandsynligvis mere indblandet, end vi først troede.
Du får morfin.
Så du kan hvile dig.
Du milde, hvor har de slået dig.
Sig ikke det her til nogen, ellers mistet jeg mit arbejde.
Tæl til 40, så falder du i søvn.
Marta...
Kom, Valentín. Følg med mig.
Vær ikke bange. Du vågner ikke i cellen.
- Hvad med Molina? - Kom nu, elskede.
Kun han ved, om han døde lykkelig eller ulykkelig.
Jeg elsker dig meget højt.
Jeg sagde det aldrig, for jeg var bange for at miste dig for altid.
Det kan aldrig ske nu.
Denne drøm er kort, men den er lykkelig.